ГОРА РІХ
На ужоцькій Верховині є село Ставне, оточене багатьма вершками. Один із вершків зветься Ріх. Старі люди переказують, що жила раз у селі жона на ймення Петричкова. Вона держала кози.
На Великдень усі люди пішли до церкви, а вона зосталася з однорічною дитиною.
Козам не було чого дати їсти, то випустила їх, аби шукали собі дещо. Кози не зосталися на дворі, а просто пішли на гору Ріх.
Петричкова пішла з дитинкою за ними. Наздогнала їх на самім вершку. Там увиділа широку пивницю, наповнену бочками золота й срібла.
Зайшла, поклала дитину на землю й набрала повну хустку грошей. Винесла гроші в ліс, висипала на купку й побігла ще по гроші. Вдруге повелося їй зробити те саме. Коли вернулася втретє, то вже двері пивниці були замкнені, а дитина лишилася в пивниці. Петричкова так настрашилася, що заніміла.
Пішла вона до купи грошей, а там знайшла тільки попіл. Побігла додому і йойкаючи показувала на гору Ріх.
Привела людей до дверей пивниці, та ніхто не міг дверей створити.
Порадилися люди, найняли службу. Дванадцять попів вийшло на місце й служили службу, та не допомогло. Пробували допомагати й ворожки, та й те не було нічого варте.
Раз десь коло Самбора знайшовся розумний чоловік, котрий порадив, аби пішли до тої пивниці знов на Великдень. Як тоді зайде Петричкова й не буде дивитись на гроші, а тільки на дитину, то знайде її знову.
Так і сталося. Петричкова поправді знайшла там свою дитину. Нічого на ній не змінилося, тільки одним роком була старша.
Пивниця ще й тепер стоїть, але грошей в ній од того часу ніхто не видів.
Джерело: Легенди нашого краю. Ужгород : Карпати 1972. 216 с.
![](http://carpaty.net/wp-content/uploads/2021/09/line.png)
Tags: легенда
Коментувати